Paralelní světy

Slávek Švachouček

(přednáška na JFK conu 29. 5. 2009 v Městské knihovně Praha 5, Smíchovská tržnice)

Myšlenka paralelních světů je ve své podstatě prostá. Jde o to, že žijeme v trojozměrném světě, za čtvrtý rozměr považujeme čas a víc rozměrů nevnímáme. Dovedeme si ale představit, že pokud by tu byly další rozměry, mohl by náš čtyřrozměrný svět v tom pátém nebo šestém rozměru velmi těsně sousedit s jíným světem podobným tomu našemu. Byli bychom jako bytosti žijící na jedné stránce knihy, které mají podezření, že jejich stránka není ojedinělá, že takových je tu víc a nejsou daleko. Když použijeme tuto analogii, uvědomíme si, že když zavřeme knihu, opravdu budou bytosti ze světa jedné stránky velmi těsně sousedit se světem dalších stran, ale tyto blízké světy pro ně budou nedostupné - tedy pozor - pokud by to ti šikovní straňáci nevzali přes hřbet. Tam je to sice dost daleko, ale možná by jim takový obchvat vyšel. Nejlepší by samozřejmě bylo vystoupit ze své stránky do prostoru a pak se ponořit do té další. A to je myšlenka, která je základem SF povídek a románů o cestování mimoprostorem. 

Ale jak je to vůbec s těmi rozměry? Potřebujeme je v SF k něčemu? Vždyť máme kosmické lodi!

Je asi jasné, že tři geometrické rozměry si lidé uvědomovali odedávna. V tom mají jasno i kočky a psi, takže skok na myš nebo kus salámu zvládají jak na rovině, tak s převýšením. Lidé se prostorem ovšem zabývali hlouběji. Nejdříve si sice mysleli, že Slunce obíhá kolem Země - to jim nezazlívám, denně to všichni vidíme - ale pak přišli na to, že je tomu naopak a že je to tak pro modelování vesmíru jednodušší. Na Keplerovi stavěl Newton, když odvodil svůj gravitační zákon a vymyslel, že Slunce není výjimečným magnetem, ale že všechna tělesa ve vesmíru se navzájem přitahují a že je to tak pro modelování vesmíru jednodušší. Čas jako samostatný rozměr zavedl pro svou teorii relativity Einstein a zas se mnohé vysvětlilo a zjednodušilo. A přitom se také objevila otázka, zda je rychlost světla opravdu tou absolutně nejvyšší. Chvilku se zdálo, že gravitace by mohla být rychlejší než světlo - podle Newtona přece funguje okamžitě. Ale chyba! Když se do matematického modelu Sluneční soustavy zavedla oprava na gravitaci šířící se rychlostí světla, najednou vše vycházelo o řád přesněji. Takže se vlastně vše opět zjednodušilo, protože jsme se zbavili další výjimky.

Ale objevily se další problémy. Je světlo vlna nebo částice? Jak fungují interakce v mikrosvětě? A řada dalších problémů, které nás do té doby netrápily, protože jsme se k nim ještě nedostali. Naštěstí máme novou teorii, teorii superstrun. Tato teorie předpokládá, že základními stavebními kameny přírody jsou nehmotné jednorozměrné struny. Všechny částice jsou struny, které vibrují různými způsoby, nemohou ovšem kmitat v našich známých rozměrech, tak kmitají v jiných. Podle teorie strun má vesmír 11 rozměrů, jeden časový a deset prostorových. Podle novější varianty teorie strun se vše podstatně zjednoduší, když zavedeme šestadvacet rozměrů místo těch 11, které nahradily naše původní primitivní čtyři. Dodatečné rozměry jsou ovšem svinuty do variety malé velikosti, v důsledku čehož unikají přímému pozorování. A teď je vše v pořádku. Rychlost světla je konečná, nic není rychlejší, ani gravitace, a vše je jednoduše vysvětleno teorií suprestrun, která rozumí na celém světě opravdu dobře jen pár desítek lidí. 

Pro SF autory to má velmi nepříjemný důsledek. S kosmickými loďmi je konec. Mohou lítat nanejvýš rychlostí světla, takže jsou pro náš vesmír prakticky nepoužitelné. (Hvězdné soustavy jsou od sebe vzdálené světelné roky a jen některé mají planetární systémy a z nich jen vzácně se vyskytne něco podobného Zemi...) Tak až sem jsme to dopracovali díky tomu, že jsme chtěli mít model vesmíru co nejjednodušší!

Zbývají tedy paralelní vesmíry, stačí jen prolomit cesu mimoprostorem. Ovšem vesmírem nebudeme cestovat pěšky a v šortkách... a naše oblíbená kosmická loď se opět vrací na scénu, tentokrát ovšem neletí rychlostí větší než je rychlost světla, ale bere to hákem mimoprostorem. 

Kosmická loď ovšem není jediným způsobem, jakým je možno proniknout do paralelního vesmíru. Znalci JFK to dobře vědí. Já si vás dovolím seznámit s dalším příkladem paralelního světa. Podle bohatosti znalostí, kterými už dnes disponujeme, je jasné, že se nejedná o nějaký podvrh či výmysl, ale o skutečný komplexní svět, který se stále ještě snažíme plně pochopit. Je to planeta Ergea, na níž se nachází Republika Ertar - stát, s nímž máme rozsáhlé styky.

Velvyslanectví Republiky Ertar u nás působí už od počátku osmdesátých let a já měl to štěstí, že jsem po roce 89 dostal důvěru a stal se zmocněncem velvyslanectví pro styk s veřejností. Musím se pochlubit, že ertarští diplomaté vybírali dobře. Tak trochu i díky mně tu o nich dodnes skoro nikdo neví, i když máme své internetové stránky ertar.info. Pokusím se vám tento svět přiblížit pomocí několika vybraných bodů.

Kvantový pohraniční styk

Ertar stejně jako jiné státy existující na Ergei (a podobně jako státy na Zemi) disponuje řadou pohraničních přechodů pro styk se sousedními státy. Zvláštní kategorii pohraničního styku pak tvoří prolnutí paralelních realit mezi Ergeou a Zemí. Dochází k němu za výjimečné shody okolností, kdy počet unipolárně excitovaných elektronů v určité oblasti významně překročí standardní pravděpodobnostní meze v daném médiu.
Typickým případem je kanál bleskového výboje, v němž dochází k ionizaci vzduchu. Přitom někdy dochází k prolnutí ergejské a naší reality. Jak asi víte z filmu Návrat do budoucnosti, za minimální potřebnou energii se považuje výkon 1,21 GW. Pokud se přitom vstoupí do bleskového kanálu rychlostí větši než 88 mil za hodinu, cestovatel paralelním vesmírem jen proletí a vrací se zpět do naší reality v jiném čase. Podrobnosti by asi dokázal vysvětlit doktor Emmet Brown. Ertarští vědci dokáží tento jev vyvolat uměle a poměrně přesně jej ovládat.Toho využívá Cestovní kancelář ERTOUR. Pobyt v Ertaru pak bývá pro cizince většinou velmi příjemným a (viz ceník Cestovní kanceláře ERTOUR) neopakovatelným zážitkem.

Jazyk

Planeta Ergea hostí podobně jako Země mnoho národů, které se dorozumívají rozličnými jazyky. Protože kanály náhodného kvantového pohraničního styku spojují zcela určité oblasti obou planet, lze bez potíží vystopovat podobnost mezi jazyky používanými v obou realitách.

Ertština, která tradičně a bohatě používá diakritická znaménka, se tak kdysi v dávnověku rozšířila i na Zemi. Udržela se však pouze v izolované oblasti ostrovní říše a ve značně zdeformované spřežkové podobě, kterou my známe jako angličtinu. Má ovšem jiné, mnohem bohatší, historické zázemí, takže je o něco zpěvnější. Jako příklad lze uvést některá rčení, například:

1) Which witch watch watch? česky Která čarodějnice se dívá na hodinky! je jakési zlehčující rčení, poměrně často uživané.
2) Two to two - Za dvě dvě - odpovídá našemu Za pět minut dvanáct, ale s úplně jiným významem. V Ertaru se totiž používá desetinná soustava pro měření času. Den má deset sekcí, každá sekce sto period a každá perioda sto pulzů. Sekce je tedy přibližně 2 hodiny 24 minut, perioda je cca 1,5 (1,44) minuty a pulz je 0,864 s. Takže Za dvě dvě je 4:45 ráno našeho času a toto rčení znamená tedy něco jako "za kuropění" na venkově a "neotravuj, je ještě noc" ve městě.

Určitou reakcí je pak vznik lokalit, kde národnostní menšiny na Ergei absorbovaly spřežkovou formu (angličtinu), ale čtou ji, jak se píše. Obdobným případem pronikání jazyka, ovšem naopak, je zřejmě čeština, která se dostala do některých oblastí Etariskaru. Díky pohraničním horám a bažinám, které efektivně bránily komunikaci, se tam tento poměrně exotický jazyk udržel dodnes a stal se mateřštinou mnoha nevinných lidí.

Výpočetní technika

Od 1. října 2001 zavedla firma Microsoft u všech svých softwarových produktů aktivaci. Historie ertarské techniky tuto metodu zná, i když i v této oblasti měla náskok.  Metodu poprvé použila ve dvacátých letech dvacátého století firma Maj Kross (česky něco jako Má překážka), která se původně zabývala problematikou dálkového řízení a správy systémů. V současné době systém aktivace softvéru vymizel především díky masovému nástupu počítačů s velkokapacitní biologickou operační pamětí (typy Sklerotik 1, Sklerotik 2 a Hugo), které si nepamatují aktivační klíč. (podle Ertar Písí Rivjů 10.11.2001) 

Biologické objevy - Rabiš dog

   Česky pes sajrajtní . Toto zvíře má dva poddruhy: canis lupus sajrajtus a canis sajrajtus sajrajtus.
     1. varieta žije v bažinách a jen ojediněle se přiblíží k lidským obydlím. Je blízká příbuzná vlka obecného a je notoricky známá. Své nory si vyhrabávají v bahně, kde tráví 70 % života.
     2. varieta nově objevená, žije v odpadních vodách a kanalizacích velkoměst. Počet mláďat, způsob rozmnožování, délka života a způsob stravování jsou dosud neznámé. Délka těla psa sajrajtního se pohybuje mezi 15 až 45 cm a výška mezi 10 až 30 cm. Barva není známa, protože na srsti zkoumaného zvířete byla taková vrstva bahna, že se nedalo rozeznat bahno od chlupu. 

Wan Hu

Země na severu kontinetntu Taros typická svým důrazem na tradici, kaligrafii a velmi odlišný jazyk. Protože zatím mezi ertology nemáme dostatečně fundovaného znalce japonštiny nebo čínštiny, nejsme schopni jednoznačně rozhodnout, ke které naší východní kultuře má národ této země nejblíže. Jako přílad uvádíme báseň přeloženou z ertského Rídrs Dajdžestu.

Deset číší rýžového vína

Rýžové víno hrdlo ti spálí,
však zažene chlad.
Hlas sýčka teskný volá kdes v dáli
a sníh, co padal, dávno spad.
Tak zasedl jsem k dubovému stolu
a nohy v mokrých botách zebou.
My mnohou číši vína takto pili spolu.
Proč nemohu být dnes večer s tebou?
Druhá číše hrdlem klouže
a duši i tělo opět zahřeje.
Nešťastná láska je něco jako louže,
však změřit ji, to těžké je.
Zaplníš ji douškem třetím?
Dokážeš v něm stesk svůj utopit?
Před tvým vnitřním zrakem vzpomínka letí
a ty se ji marně snažíš uchopit.
Snad pomůže čtvrtý plný jisker jako oheň zrána...
Což nedá se těm krásným očím uniknout?
Však láska tvá je jak zamčená brána,
kterou dnes večer nechceš odemknout.
Pátý, šestý, sedmý za sebou jen letí,
dnes nebude to hezká noc.
Proč jen se k nám, lásko, vetřel někdo třetí?
Proč jeden je málo a tři jsou moc?
Osmá číše v rukou se mi chvěje
a krčmář účet počítá.
Z lásky a štěstí zbyl chlad beznaděje,
dnes jiný okusí tvou lásku dosyta.
Devátý doušek na jazyku váhá,
až vydá se taky na cestu.
Asi bylas mi příliš drahá,
teď musím hledat jinou nevěstu.
Už zapomněl jsem, proč vlastně žiju.
Desátou číši mi kdos do ruky nutí,
chvíli váhám, potom beru ji a piju...
... a pak tma... a bolné ráno procitnutí.

     Dovolte, abych citoval hodnocení této básně přímo z časopisu:
     Autor vzletným štětcem vystihl, že se v krčmě ctihodného Wu-songa U toulavé kočky v Ulici Cválajícího koně v roce Něžné labutě, v měsíci Laně a hodině Ovocného netopýra ožral jako prase. 

Erkordy roku 1997

   Nejkratší tramvajová kolejnice.

       Nejkratší tramvajové kolejnice planety a přilehlého vesmíru vyrobila brigáda superkvalitní práce tzv. BSP v továrně Trakol ve městě Tara. Jedna kolejnice měřila rovných 10 cm. Bylo jich vyrobeno 20 000 pro dvoukilometrový úsek za mostem přes rameno městského zálivu. Dopravu z 5 kilometrů a 638 metrů vzdálené továrny zajišťovali běžci handycapového okruhového marathonu. Důvodem byla snaha investora ušetřit  za přepravu. Protože však náklady za svařování byly astronomické, bylo od další stavby tratě tímto způsobem upuštěno. Tento erkord nebude pravděpodobně nikdy překonán.

       Nejhnusnější pamlsek.

       Tento erkord byl zapsán na podkladě spotřebitelské ankety pořádané firmou V.E.M.E.N.O. mezi 3 000 respondenty.  Pozoruhodných 2 997 hlasů a zároveň titul "Nejnechutnější pamlsek" získala Pivní pralinka firmy Ožrion. 1 824 respondentů ji označilo jako hnusnou, 1 173 jako odpornou. Zajímavé je, že dva ze tří zbývajících respondentů označili Pivní pralinku jako své nejoblíbenější cukroví.

       Největší sériově vyráběná bota.

       Největší sériově vyráběné boty na planetě a přilehlém vesmíru šije již 38 let firma Futex ze Španělského ptáčkova. Výrobky jsou určeny pro Joachyma Troubele, který také drží jeden erkord. Jde o muže s největšíma nohama na světě. Jeho číslo bot má v čtyřicítkovém označení hodnotu 58,5. Pan Troubele se živí jako imitátor. Oblečen do fraku představuje na různých společenských akcích tučňáka.

        Nejpitomější úsměv.

       Již po patnácté vyhrál soutěž o nejpitomější úsměv konanou v Pinii pan Hroch Tlamorád z Hatty.

       Největší dort

       Největší dort na planetě a v přilehlém vesmíru byl upečen pro svatbu dcery multimiliardáře pana Jeronýma Švorce. Dort byl koncipován do podoby rozlehlého přízemního statku. Svatební veselice se odehrávala v jeho interiéru. Bohužel,  mnoho neukázněnců z více než dvou tisíc pozvaných hostů začalo konzumaci stěn v předstihu a ještě k tomu zevnitř a došlo k narušení statiky stavby. Záchranářům pak trvalo mnoho hodin, než se ke všem zasypaným prokousali. Na tento erkord navazuje ještě další, a to erkordní množství žalob podaných na jednu osobu. Většina hostů žalovala Švorce o náhradu újmy vzniklé z leknutí a účtů za čistírnu. Většina záchranářů ho žalovala za zničený žaludek.

       Nejneobsazovanější herec

       Nejneobsazovanějším profesionálním hercem planety a přilehlého vesmíru za sezónu 1196/1997 (září - srpen) byl vyhlášen Arnold Takynegr, který vystupoval pouze v jednom filmu. Na plátně se objevil pouhé čtyři vteřiny a to ještě v přestrojení za plakátovací plochu. 

Závěrem bych chtěl poznamenat, že zkoumáním Ertaru se zabývá na celém světě přibližně desetkrát méně lidí než teorií superstrun, ale podle našeho názoru máme lepší a hlavně srozumitelnější výsledky.

V Praze 29.5.2009